‫בפרקים הקודמים...‬
‫חשבתי שהם הוזהרו.‬ ‫-נראה שלא מספיק חזק.‬
‫למה שאחד מבחורי האחווה צרובי השמש האלו‬
‫יירה בהאסקל דבריי,‬ ‫יסחט את התובע המחוזי...‬
‫סרינה, איפה שמת‬ ‫את כמוסת הזמן שלך, חומד?‬
‫ויטביע ילדה קטנה?‬
‫אלו שלושת הדברים‬ ‫הכי לא קשורים בעולם בערך.‬
‫חמש!‬ ‫-מה? היא לא נדקרה חמש פעמים!‬
‫היא נדקרה 13 פעמים!‬
‫אשתי לא במצב טוב. היא לקחה את סרינה‬
‫והיא לא נותנת לי לתקשר איתה.‬ ‫-עם ניקו ג'קסון?‬
‫אתה השתכרת.‬
‫אתה אהבת את סוזנה‬ ‫ובחיים לא היית פוגע בה בכוונה.‬
‫זה היית אתה, אני ראיתי אותך!‬ ‫אתה הרגת אותה!‬
‫אני לא רציתי שתלך לכלא!‬
‫- משטרה -‬
‫מר פרייס?‬
‫תגידי לי שמצאת אותם.‬
‫הם נעלו כמה תיירים‬ ‫בתוך בונקר בספניש הרבור.‬
‫לורה בחיים לא היתה עושה דבר כזה.‬
‫ניקו הוא זה שנעל אותם בפועל,‬ ‫אבל אשתך והבת שלך היו איתו.‬
‫וזה לא הכול.‬
‫ניקו ביקר את אחיו בכלא לפני חצי שעה.‬
‫אנחנו בטווח של 80 ק"מ סביבו.‬ ‫אנחנו סוגרים עליו.‬
‫הוא ראה את זה.‬ ‫-אני לא מאמינה.‬
‫ככה הוא אמר, הוא אמר‬ ‫שהוא ראה אותי עושה את זה.‬
‫זה מטורף!‬
‫אין מצב שהרגת אישה שאהבת מאז גיל שבע‬ ‫ואז פשוט שכחת מכל הסיפור.‬
‫את יודעת שאני שוכח דברים.‬
‫את יודעת למה אני מסוגל‬ ‫כשרמת האלכוהול בדם גבוהה מספיק.‬
‫ראית על מה פיטרו אותי.‬
‫היית שיכור כשדפקת מכות לבחור המכור?‬
‫השמטתי את החלק הזה מהסיפור, מה?‬
‫ניסיתי להיות הגיבור שלוקח את החוק לידיים.‬
‫אבל אז היה לך מניע, זעם אמיתי.‬
‫איזה מניע יכול היה להיות לך עם סוזנה?‬
‫עמדת להציע לה נישואים.‬ ‫סיפרת לי את כל הסיפור.‬
‫אבל זה בדיוק מה שזה היה, סיפור ותו לא.‬
‫את רוצה לדעת מה קרה באמת?‬
‫האדם שהיה עם סוזנה בלילה שבו היא מתה‬
‫הוא אותו האדם שהיה עם סרינה‬ ‫ביום שבו היא מתה‬
‫ואותו אדם הוא לא אתה, אז בוא ננסה‬ ‫לפענח את זה ביחד. תספר לי.‬
‫עבדתי.‬
‫טיפלתי בדני בזמן שאמא שלי‬ ‫שמרה על רובי, ו...‬
‫בנאדם, הייתי לחוץ נורא, את יודעת?‬
‫שתיתי כל הזמן ולא הפסקתי לפשל‬
‫והדבר היחיד שרציתי היה להוכיח לסוזנה‬ ‫שאני יכול להיות מספיק טוב בשבילה.‬
‫שאני יכול להשתנות.‬
‫אז מה ג'קסון הגאון החליט לעשות?‬
‫הוא עצר לשתות כמה משקאות‬ ‫לפני שהוא נסע לבית שלה.‬
‫אני יודע שאת אוהבת דברים צהובים.‬ ‫-אני מתה על צהוב!‬
‫כן! אילו הייתי צהוב,‬
‫היית אוהבת אותי?‬ ‫-אני אוהבת אותך גם ככה.‬
‫טוב, הכול בסדר. אתה בסדר.‬
‫עוף מפה.‬ ‫-מה?‬
‫זה הבית של סוזנה‬
‫ורק לה מותר להעיף אותי מכאן!‬ ‫-תעוף מפה!‬
‫היי, הכול בסדר!‬
‫זה בסדר שאחי דופק את החברה שלי?‬
‫הוא לא דופק אותי! הוא לא מזיק בכלל.‬ ‫-"לא מזיק"?‬
‫לכי תגידי את זה לנרקומנית‬ ‫שהופיעה אצלנו בבית ואמרה,‬
‫"תכירי, זו הנכדה שלך.‬
‫"שיהיה לך אחלה יום, גברת ג'קסון".‬ ‫-הוא לא שולט בזה.‬
‫לא, אבל את כן!‬ ‫-מה אתה מנסה להגיד?‬
‫"אוח, דני, אתה כזה מתוק. כזה מתוקי!‬ ‫הייתי יכולה לאכול אותך עם מזלג!‬
‫"בוא אליי, דני.‬
‫"בוא, תן קצת אהבה לחברה של אח שלך!"‬
‫חשבתי שאת שולחת מסרים מעורבים,‬
‫אבל אולי הם בכלל לא מעורבים בעצם.‬ ‫-אין לך שום סיבה שבעולם להגיד את זה.‬
‫כן, זה די חרא שאתה צריך לטפל באחיך‬ ‫עד שאחד מכם ימות,‬
‫אבל גם להיות שיכור דוחה זה חרא.‬
‫אני תכננתי להציע לך נישואים הערב,‬
‫אבל את אוהבת אותו כ"כ‬ ‫שנראה לי שאני פשוט אסתלק.‬
‫עכשיו תוכלי לתת לו את מה שהוא רוצה!‬ ‫-הצעת נישואים?‬
‫אתה עיוור לכל מה שקורה בינינו לאחרונה?‬
‫פעם הייתי מתעוררת נרגשת כל יום‬ ‫פשוט כי ידעתי שאתה קיים בעולם.‬
‫אתה יודע מה אני צריכה לעשות עכשיו‬ ‫כשאנחנו עושים אהבה?‬
‫להעמיד פנים שאני עם מישהו אחר!‬
‫עם ניקו ג'קסון‬ ‫ולא עם החזיר השיכור והנפוח הזה!‬
‫זהו, אנחנו סיימנו.‬
‫זו עיירה קטנה. או שאתה תעבור מכאן‬ ‫או שאני אעבור.‬
‫אני מצטער... אני מצטער על הכול, ניקו.‬
‫היא כולה שלך, אחי. אני סיימתי איתה.‬
‫המהלך הבא הוא הצפוי ביותר בעולם.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫תני לי לקנות לך שוט.‬
‫אני עובדת.‬ ‫-יום העצמאות היום,‬
‫באמת תניחי לסתומים האלו‬ ‫להגיד לך מה לעשות?‬
‫עוד אחד.‬
‫היה לי מלא זמן להשתכר למוות,‬
‫לחזור לבית שלה‬ ‫ולהמשיך מהנקודה שבה עצרתי‬
‫לפני שדני תפס לי את היד.‬
‫היה לי מלא זמן להרוג אותה.‬
‫מלא זמן להיכנס ליער ולאבד הכרה שם.‬
‫ומתישהו במהלך כל ההתרחשויות האלו,‬ ‫דני החליט לשאת באשמה במקומי.‬
‫היא מתה!‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫אני הרגתי אותה!‬
‫אני, האח הגרוע ביותר בהיסטוריה מאז קין.‬
‫אם אתה באמת עשית את זה,‬ ‫למה ג'ייסון לא זיהה אותך?‬
‫הוא התחרפן כשנכנסתי לחדר, לא?‬
‫כן, כי אתה גדול וקולני.‬
‫הוא לא הפסיק לומר, "חמש".‬
‫חמש!‬
‫אולי היו חמישה בחורים ולא ארבעה.‬
‫אולי נפגשתי עם ארבעת החבר'ה, עם ג'ייסון‬ ‫ועם החברים שלו, וחגגנו כל הלילה,‬
‫אבל אני זה שהחזיק את הסכין.‬
‫אני, מספר חמש.‬
‫"חמש, חמש, חמש!"‬ ‫-טוב, בסדר, אז אתה הרוצח!‬
‫אם ככה, למה הבחור הרביעי רודף אותנו?‬
‫מאותה הסיבה שמישהו רצח את ג'סי ריד‬ ‫כשהלך לתובע המחוזי.‬
‫הכול כדי לשמור על הסוד.‬
‫את רוצה לדעת מה החלק המכוער ביותר‬ ‫באמת המכוערת הזו?‬
‫כשראיתי את דני סוחב את הגופה, הדבר‬ ‫הראשון שחשבתי הוא, "אני עשיתי את זה".‬
‫ואז, כשהוא אמר שהוא עשה את זה, הוקל לי.‬
‫הגיע הזמן לזוז, מלאכית שלי!‬ ‫-היי,‬
‫קחי את סרינה ותסתלקו מכאן מהר.‬
‫מה?‬ ‫-את יכולה להציל אותה, אני יודע שאת יכולה.‬
‫אני מסגיר את עצמי.‬ ‫-היי!‬
‫מה עם שתי הנשים האחרות‬ ‫שדני התוודה על רציחתן?‬
‫גם אותן אתה רצחת?‬
‫אני שוכח דברים!‬ ‫-ומה אם אתה טועה?‬
‫דני יאבד אח, אמא שלך תאבד בן...‬
‫נכון לעכשיו, דני עדיין חי.‬
‫הגורל חרץ שהוא ימות‬ ‫בעוד שלושה חודשים מעכשיו.‬
‫סרינה תטבע בעוד יומיים.‬
‫אני לא יכולה להציל את סרינה בלעדיך!‬
‫אם תסגיר את עצמך...‬
‫אתה יכול כבר לקחת אותה לבלאק פיין קוב‬ ‫ולהטביע אותה בעצמך.‬
‫קדימה, בואי נזוז, חומד.‬
‫איפה קפטן ניקו?‬
‫- מעבר רדווד‬ ‫אזור מס' 1 -‬
‫התליין שלי יכול לחכות‬ ‫עד שסרינה תהיה בטוחה.‬
‫מה התחנה הבאה שלנו?‬
‫אתה צריך לראות את הפרצוף שלך.‬
‫המשטרה מגיבה במהירות רבה‬ ‫לשיחות מהבית הזה.‬
‫אל תהיה טיפש, טום.‬
‫אתה יודע בדיוק מי שלח אותנו‬ ‫ולמה אנחנו כאן.‬
‫היה איזה בלבול‬ ‫ולא ברור באיזו כספת שמתי את התכשיטים,‬
‫אבל הם יהיו בידיי בהקדם האפשרי.‬
‫כן, גם זה קשור לעניין,‬ ‫אבל זו לא הסיבה היחידה לכך שאנחנו כאן.‬
‫באנו לכאן כדי לומר לך‬ ‫שאתה צריך להשתלט על האישה שלך.‬
‫אנחנו לא אוהבים ביקורים אישיים ואל תגרום‬ ‫לנו לחזור לכאן כדי לומר לך את זה שוב.‬
‫כמה זמן לאחר מותה של סוזנה‬
‫התוודה דני על שתי הרציחות האחרות?‬ ‫-יומיים.‬
‫די זמן כדי שמישהו יספיק לבקר אותו‬ ‫בכלא ולהפחיד אותו עד שיתוודה.‬
‫מישהו שהיה צריך ששלושת המקרים ייסגרו‬ ‫ועדיין זקוק לכך.‬
‫אולי לא בגלל זה הוא מפחד,‬
‫אולי הוא התכוון לומר שהוא מפחד‬ ‫שרצחתי גם את שתי האחרות.‬
‫זו תאוריה אחת, והרי לך תאוריה אחרת:‬ ‫מישהו אחר רצח את כל השלוש.‬
‫אם נמצא את אותו האדם והוא אכן מקועקע,‬
‫נדע מי עומד לפגוע בה.‬
‫השוטרים ניסו לפתור את שני המקרים האחרים‬ ‫במשך חודשים לפני שדני התוודה.‬
‫בטוח היו להם חשודים,‬ ‫כיווני חקירה, איזו תאוריה,‬
‫אבל יידרשו לנו שבועות‬ ‫להשיג את התיקיות.‬
‫יש לי דרך להשיג כל פיסת נייר‬ ‫שקשורה לשלוש הרציחות.‬
‫היא מהירה מאוד, אבל תעלה לי ביוקר.‬
‫ניקו!‬ ‫-היי, אמא.‬
‫רובי!‬ ‫-אני שמחה כל כך שאת כאן, גברת פרייס.‬
‫תודה רבה שהסכמת לראות אותנו.‬ ‫-תודה לך על...‬
‫שיחת הטלפון הטובה ביותר שקיבלתי בחיי.‬ ‫-טוב, בסדר!‬
‫תירגעי.‬ ‫-אז אתה מאמין לי עכשיו, כן?‬
‫אתה יודע שדני חף מפשע.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה להראות לך משהו.‬ ‫-טוב.‬
‫מי עשה את זה? מי?‬
‫אנחנו לא יודעים. אנחנו רק בודקים‬ ‫כמה כיווני חקירה בינתיים.‬
‫גברת ג'קסון, יש לך את התיקים המשטרתיים‬ ‫על ג'ניס קים ועל קרינה מרקוביץ'?‬
‫יש לי הכול! בואו, היכנסו.‬ ‫-תודה לך.‬
‫האף-בי-איי, יחידות המשטרה ומשרד השריף‬
‫מנסים למצוא את האדם‬ ‫שרצח את ג'ניס ואת קרינה‬
‫ואז, לפתע פתאום, דני אומר, "זה אני!‬ ‫תראו אותי, אני עשיתי את זה!"‬
‫וזהו, אף אחד לא שאל שאלות נוספות.‬
‫תראו. הנה, תסתכלו על הווידוי שלו‬ ‫יומיים לאחר המעצר.‬
‫"ארבתי לה כמו נמר‬ ‫וכשהיא נכנסה לחדר אני הסתערתי עליה".‬
‫שמעת אותו משתמש במטפורות אי פעם?‬ ‫-לא.‬
‫אין מצב שהוא חשב על זה בעצמו.‬ ‫ותראו את זה,‬
‫זה התצהיר של דני מספטמבר,‬ ‫חודשיים לאחר מכן.‬
‫"ארבתי לה כמו נמר‬ ‫וכשהיא נכנסה לחדר אני..."‬
‫"הסתערתי עליה".‬
‫תראי, תשווי ביניהם רגע.‬
‫הם זהים כמעט לגמרי, מילה במילה.‬
‫בדיוק מה שאמרתי!‬ ‫אימנו אותו להגיד את זה.‬
‫הרוצח האמיתי היה אצלו בכלא,‬ ‫ממש מול עיני השוטרים.‬
‫או שאולי הוא היה שוטר בעצמו.‬
‫גברת ג'קסון, את יכולה להראות לי‬ ‫את כל החומרים שיש לך‬
‫בקשר לג'ניס ולקרינה‬ ‫מהתקופה שלפני שדני נתפס?‬
‫קופסה 19-די. הנה, כאן.‬
‫הלוואי שיכולתי להתקשר לאבא שלי,‬ ‫אבל הבטחתי לאמא שלי שלא אתקשר‬
‫כי הוא באמצע משפט‬ ‫ואסור להפריע לו בשום אופן.‬
‫אני מתערבת איתך על מיליארד דולר‬ ‫שהוא רוצה לדבר איתך בכל מקרה!‬
‫תתקשרי אליו.‬ ‫-אני לא יכולה, הטלפון שלי לא עובד.‬
‫שלי כן.‬
‫אני לא יכולה להתקשר לאבא שלי,‬ ‫אני צריכה לחכות שהוא יתקשר אליי בגוביינא.‬
‫- מספר לא מזוהה -‬ ‫- שיחה נכנסת -‬
‫הלו?‬ ‫-אבא'לה! אני מתגעגעת אליך נורא!‬
‫גם אני מתגעגע אלייך!‬
‫איפה את?‬ ‫-בבית של רובי.‬
‫נסענו לספניש הרבור, ישנו בבונקר‬
‫וביקרנו את סבתא.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫מתוקית, לקחת את כמוסת הזמן שלך איתך?‬
‫כן. אני מצטערת שהפרתי את ההבטחה שלי.‬
‫רציתי לתת לוויויקה ציור מתוכה.‬
‫הכול בסדר,‬
‫גם אני שמתי בתוכה משהו‬ ‫כדי שזו תהיה הפתעה.‬
‫זו מתנה לאמא, ליום השנה שלנו.‬
‫אבל יום הנישואים שלכם רק באוקטובר!‬
‫זה יום השנה לדייט הראשון שלנו‬
‫ואני צריך לבוא לאסוף את המתנה‬ ‫כדי שאוכל לעטוף אותה כמו שצריך.‬
‫את יכולה להישאר אצל רובי עד שאגיע?‬ ‫-ברור.‬
‫ואל תגלי לאף אחד כדי שההפתעה לא תיהרס.‬
‫את מבטיחה?‬ ‫-טוב.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך. ביי.‬
‫הם חשדו בחבר לשעבר של קרינה לזמן מה.‬
‫הוא היה עצבני עליה‬ ‫כי היא הפילה את הילד שלהם‬
‫וראו אותו עושה לה סצנות,‬
‫אבל הוא היה בשיקגו בכלל.‬ ‫היה עוד חשוד אחד,‬
‫הם חשבו שמדובר בעבריין מין מורשע‬ ‫מסיבסטופול‬
‫לאחר הרצח הראשון,‬ ‫אבל שום דבר שם לא החזיק מים.‬
‫זו קרינה?‬
‫מה מצאת?‬
‫זו ג'ניס.‬
‫אמא, התכשיט הזה היה חלק מהראיות?‬ ‫-לא.‬
‫אה, זה שום דבר.‬
‫אלו פשוט הפריטים שהמשפחות‬ ‫אמרו לשוטרים שהן לא מצליחות למצוא‬
‫אחרי שג'ניס וקרינה נרצחו.‬
‫זה לא שום דבר. זה הכול.‬
‫זה מוכיח בכל מאת האחוזים‬ ‫שדני לא רצח את שתי הנשים האחרות.‬
‫מה?‬
‫הפריטים האלו נמצאו בדירה של האסקל דבריי,‬ ‫אלו מזכרות שהוא שמר.‬
‫זוהי ההוכחה לכך שהאסקל דבריי‬ ‫רצח את קרינה ואת ג'ניס.‬
‫אנחנו חייבים ללכת למשטרה ברגע זה!‬
‫עכשיו, ברגע זה!‬ ‫-היי, אמא!‬
‫אמא, התכשיטים אינם, הם נלקחו מהכספת.‬
‫אין לנו מה לדגום, אין לנו מה להראות להם.‬
‫אתה חושב שייתכן שהאסקל רצח את סוזנה?‬
‫האסקל רצח נשים שנטשו את ילדיהן.‬
‫לסוזנה לא היה ילד, אבל...‬ ‫רוצחים משנים את דפוסי הפעולה שלהם.‬
‫מה רצית לומר לי?‬ ‫-הם הפסיקו לחפש אותי.‬
‫זה מה שהוא אמר לך, "הפסיקו לחפש אותי".‬ ‫הוא התכוון לשוטרים.‬
‫ברגע שאח שלך היה בידיהם,‬ ‫הם הפסיקו לחפש.‬
‫הוא לקח לי את שלי, אז אני טיפלתי בשלו.‬
‫וגם, "הוא לקח לי את שלי,‬ ‫אז אני טיפלתי בשלו".‬
‫נכון.‬
‫דני נשא באשמה במקום האסקל,‬ ‫אז האסקל דאג לרובי.‬
‫ומה אם האדם הרביעי רצח את האסקל דבריי‬
‫כי הוא חשש שהוא יפתח את הפה?‬
‫אולי האסקל הוא מספר חמש.‬
‫איזה מספר חמש? על מה אתם מדברים?‬
‫טוב...‬
‫אנחנו חושבים שהאיש הזה‬ ‫עשוי היה להיות מעורב ברצח של סוזנה.‬
‫רגע, חכי רגע.‬
‫דני אמר שהוא צילם את התמונה הזו‬ ‫אבל זה לא יכול להיות.‬
‫המצלמה נשברה באותו הערב‬ ‫ואף אחד לא הוציא ממנה את הסרט מעולם.‬
‫אולי הוא חשב שכן.‬ ‫אולי הוא צילם תמונה אחרת שלהם.‬
‫הסרט עדיין בתוך המצלמה.‬ ‫דני נעצר, הוא לא הספיק להוציא אותו.‬
‫הצמצם נשבר באותו הלילה‬ ‫כשהוא הפיל אותה.‬
‫רובי כל הזמן מעמידה פנים שהיא מצלמת‬ ‫תמונות, נכון? אבל זה סתם בכאילו.‬
‫המצלמה של רובי נמצאת במשרד שלי!‬
‫אני מנסה לתקן אותה. אנחנו צריכים אותה!‬
‫ג'ני יכולה להביא אותה. אני אשלח לה הודעה.‬ ‫-בסדר.‬
‫גברת ג'קסון, יש לך תמונות מאותו היום?‬
‫הייתי מוכנה להקריב את חיי בשביל תמונה‬ ‫של דני במרכז העיר בשעת הרצח.‬
‫פניתי לעיתונים, איתרתי תיירים שהיו כאן,‬ ‫דפקתי על דלתות...‬
‫את רוצה תמונות? יש לי תמונות.‬
‫אבל קחי בחשבון, מדובר בשבעה ארגזים.‬
‫תראי.‬
‫זו סוזנה. הצעיף הצהוב‬ ‫שהיא קשרה על השיער באותו היום.‬
‫הצלם מה"קלריון" צילם את התמונה הזו.‬
‫הוא הלך בעקבות הבחורות עם הזיקוקים‬ ‫במורד רחוב מיין.‬
‫הוא נתן לי את כל סרט הצילום שלו.‬
‫מושלם.‬
‫תראי את זה.‬
‫הנה, כאן.‬
‫תראי את השעה, 22:09.‬
‫היא מתה לפני חצות.‬
‫הנה. לאן היא הלכה?‬
‫- ריף שארק -‬
‫אוי, לא.‬ ‫-מה?‬
‫זה אני.‬
‫כנראה הלכתי איתה הביתה באותו הלילה ו...‬
‫ומה?‬
‫הבר מפוצץ בתלמידי קולג' שיכורים!‬ ‫ייתכן שהבחור הרביעי נמצא שם בפנים.‬
‫תראה, בקצה השני של הבר.‬
‫מי זו, עם מצלמת הווידאו?‬
‫שלי רוקלין. זו מסיבת הרווקות שלה.‬
‫אני זוכר ששמעתי רעש חזק ומעצבן משמאלי‬
‫וזה הדבר האחרון שאני זוכר ששמעתי.‬
‫היא שיחקה עם מצלמת הווידאו שלה.‬
‫אם סוזנה פגשה את אחד הבחורים‬ ‫או את כולם, אולי זה תועד במצלמה.‬
‫כן, אולי.‬
‫יש לכם מושג איפה שלי רוקלין גרה כעת?‬
‫בבית שבו היא גדלה.‬
‫הנישואים שלה החזיקו מעמד שישה שבועות,‬ ‫שמונה לכל היותר.‬
‫ניקו, אנחנו צריכים לחזור לספניש הרבור.‬
‫כן.‬ ‫-סרינה! הגיע הזמן ללכת.‬
‫תביאי את הנעליים שלך, אנחנו ממהרות.‬ ‫-אני רוצה להישאר כאן.‬
‫אני יודעת שכיף לך עם רובי‬ ‫אבל אנחנו נראה אותה שוב בקרוב, טוב?‬
‫אני לא יכולה ללכת.‬
‫למה לא?‬ ‫-התקשרתי לאבא, הוא בדרך לפה.‬
‫אנחנו לא יכולות לחכות לו, מתוקה.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי לסיפור שאמא עובדת עליו יש מועד הגשה.‬
‫איזה סיפור? אין שום סיפור!‬
‫אני רוצה לראות את אבא!‬
‫אני לא הולכת לשום מקום‬ ‫לפני שתגלי לי את האמת‬
‫ותגידי לי למה אנחנו מתרוצצות לכל עבר‬ ‫ועושות שטויות.‬
‫את יכולה לשכוח מלעזוב כי אני נשארת כאן.‬
‫הוא כאן!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫סרינה? סרינה, תפתחי את הדלת!‬
‫סרינה, את חייבת לבוא איתי,‬
‫אני אסביר לך הכול אחר כך.‬ ‫-תסבירי לי עכשיו.‬
‫הוא בדרך לכאן.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫אם היא תיעלם מחר בערב,‬ ‫הוא ירחיק אותה ממני‬
‫והוא לא יגן עליה, הוא לא...‬ ‫-מותק, מותק!‬
‫קחי את הבת שלך,‬
‫קחי אותה מהדלת האחורית‬ ‫ודרך הסמטה, עכשיו.‬
‫סרינה, בואי לפה.‬
‫סרינה, אמרתי לך לבוא לפה מיד.‬
‫תקשיבי לי טוב, גברת.‬
‫יבוא יום ואת תביני הכול,‬
‫אבל כרגע אני זו שחייבת‬ ‫לקבל החלטות בשביל שתינו‬
‫כי אני המבוגרת,‬
‫ואת חייבת לעשות מה שאני אומרת‬ ‫בין אם זה נראה לך הוגן או לא.‬
‫קחי את הדברים שלך כי אנחנו הולכות.‬
‫גברת ג'קסון?‬
‫כל השנים האלו לא היה לך רגע בשבילי‬ ‫ועכשיו אני לא יכולה להיפטר ממך.‬
‫אני רוצה לראות את הבת שלי.‬ ‫-הן הלכו לפני עשר דקות.‬
‫לורה! סרינה!‬
‫סרינה! לורה!‬
‫אתה יכול לצרוח כמה שבא לך,‬ ‫הן לא כאן בכל מקרה.‬
‫זה מספר הנייד שלי.‬ ‫אם תשמעי מהן, תעדכני אותי בבקשה.‬
‫ייתכן שמדובר בעניין של חיים ומוות.‬
‫אחה"צ טובים, אדוני המושל.‬
‫סוכנות האכיפה שלחה לך‬ ‫את צווי ההוצאה להורג‬
‫מתועדפים לפי ותק ולפי חומרת העבירה,‬
‫ממספר 1 ועד מספר 749.‬
‫זה דופק לי את התוכניות.‬
‫אני אמור לבקר באתר מפולת במחוז טולרי.‬
‫אני אמור לכתוב הספד לסנטור‬
‫ולמצוא מועמד שיחליף אותו.‬
‫אני לא אוהב לחמוק משיחות טלפון‬ ‫מנשיא ארצות הברית.‬
‫רשימת המועמדים המקוצרת כבר בדרך.‬
‫מה שאתה צריך לעשות ברגע זה הוא להסתכל‬
‫על הראשון בתור להוצאה להורג‬ ‫שבחרה הסוכנות.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫צר לי, אני בסך הכול ראש המטה שלך,‬ ‫לא הכומר המוודה שלך.‬
‫בפעם ההיא בכיתה ה', כשרצית לנשק אותי‬
‫ואני צחקתי עליך כי נתקע לך מסטיק בגשר...‬
‫הייתי צריכה להסכים.‬
‫אולי היום הייתי גברת ג'קסון‬ ‫שחיה חיים מסעירים בסן פרנסיסקו.‬
‫כן.‬
‫אין לי מושג איך זה אמור לעזור לסיפור שלכם,‬ ‫אבל תיהנו.‬
‫וואו, את כזו יפה!‬
‫אנחנו צריכות שוטים.‬ ‫-כן! שוטים!‬
‫שוטים!‬
‫ג'ניס, בואי להצטלם!‬
‫תראי, שם בחלון. זו סוזנה.‬
‫לא.‬
‫היא באה לחפש אותי‬ ‫בדיוק בזמן שאני ליקקתי מלח מהברמנית.‬
‫מה קרה?‬ ‫-הכול בסדר, חומד. הכול טוב.‬
‫ברור שלא הכול בסדר.‬
‫הבחור הזה עוקב אחריה?‬
‫חכה רגע, תראה.‬
‫תחזור אחורה. תעצור! זה הגבר הרביעי,‬
‫עם הגופייה והקעקוע. הוא עקב אחריה!‬
‫הוא עשה את זה!‬ ‫-עשה מה?‬
‫אני לא חושבת שאת אמורה לשאול.‬
‫הוא עקב אחריה,‬ ‫אבל אנחנו לא יודעים אם הוא עשה את זה.‬
‫בוא נריץ קדימה.‬
‫- 07 באפריל 2007 -‬ ‫- 23:57 -‬
‫תסתכל על השעה.‬
‫באיזו שעה סוזנה מתה?‬
‫לפני זה,‬
‫אבל אנחנו עדיין לא יודעים‬ ‫מיהו הגבר הרביעי.‬
‫אבל ניקו... אתה לא עשית את זה!‬
‫בואי נחזור אחורה.‬
‫הוא בטוח הגיע מאיפשהו.‬
‫הנה הוא, יוצא מהמלון.‬
‫בבקשה תגיד לי שמלון טיידווטר עדיין קיים.‬ ‫-חלפנו על פניו הבוקר.‬
‫אני מצטער, אבל...‬
‫תן לי לנחש, כל הרשומות‬ ‫של אותו השבוע חסרות לך.‬
‫כמעט. הרשומות של כל הרבעון.‬
‫תודה לך.‬
‫הם מחקו הכול.‬
‫הדבר היחיד שהם פספסו‬ ‫הוא מסיבת הרווקות של שלי.‬
‫כן, אבל מי זה "הם"?‬
‫אז מה, אני בחיים כבר לא אתקלח יותר?‬
‫אדוני? אנחנו צריכים חדר, בבקשה.‬ ‫לכו לנוח קצת, בנות,‬
‫ואני אלך לאתר חבר ותיק מהמשטרה‬ ‫שעבד בספניש הרבור פעם.‬
‫תודה לך! אולי הוא יצליח לגלות לנו משהו.‬
‫ניקו, חכה רגע!‬
‫ניקו, תסתכל עליי!‬
‫אתה לא רצחת אותה.‬
‫כן, אולי לא החזקתי את הסכין בפועל,‬ ‫אבל פתחתי את הדלת לבחור שהחזיק אותה.‬
‫כן, אני יודעת,‬
‫אני הנחתי לסרינה לצאת למגרש החניה בלעדיי‬ ‫כי הייתי עסוקה מדי בעבודה.‬
‫הידיעה הזו רודפת אותי. אני לעולם לא אשכח.‬
‫אולי בגלל זה שנינו חזרנו אחורה.‬
‫כי שנינו רודפים אחרי אותו האדם.‬
‫אולי אנחנו לא אמורים להתפצל.‬
‫כן, אבל אני חייב לעשות את זה לבד.‬
‫האם אנחנו באמת מסוגלים להוציא להורג‬ ‫אדם שסובל ממוגבלות שכלית?‬
‫חבר המושבעים היה מודע היטב‬ ‫למוגבלות של דני ג'קסון.‬
‫כל מערך ההגנה התבסס עליה‬
‫והם בכל זאת הגיעו להרשעה‬ ‫בתוך פחות משעה של דיונים.‬
‫לוגן, דבר אליי.‬
‫בתור הבן שלך או בתור מנהל התקשורת שלך?‬
‫השני. אני זקוק לכל קולות ההיגיון‬ ‫שאצליח לגייס.‬
‫לפי הסקרים במדינה, אחוזי התמיכה בגזר דין‬ ‫מוות גבוהים מאשר בשני הדורות האחרונים,‬
‫אבל תוסיף למשוואה את מנת המשכל הנמוכה‬ ‫ואין ספק שיהיו אנשים שיתנגדו לכך.‬
‫מה יקרה אם אדחה את הצו?‬
‫יהיה בלגן רציני שייראה‬ ‫כאילו אתה סתם דואג למראית העין,‬
‫כאילו מדובר בפוליטיקה‬ ‫ולא בהגנה ובהרתעה.‬
‫ובמה מדובר בעצם?‬ ‫-בהגנה ובהרתעה.‬
‫כולכם עובדים עם חוקים.‬ ‫אני עובדת עם הקורבנות.‬
‫המשפחות שמגיעות אלינו לומדות להשלים‬ ‫עם העובדה שהן לא יקבלו את יקיריהן בחזרה,‬
‫אבל הן אף פעם לא מפסיקות לקוות‬ ‫שהן יקבלו קצת צדק.‬
‫סוזנה עמדה להתארס לאהוב ילדותה.‬
‫קרינה היתה תלמידה לאמנות‬ ‫בעלת כישרון נדיר.‬
‫ג'ניס ניסתה לשקם את חייה‬
‫כדי שתוכל להוציא את בנה ממערכת האומנה.‬
‫שלושתן היו צעירות מהבן שלנו.‬
‫מתי נחזור הביתה?‬ ‫-בקרוב, מתוקה.‬
‫אבא זכר את יום השנה לדייט הראשון שלכם.‬
‫הוא קנה לך הפתעה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. לכן הוא היה בדרך לבית של רובי,‬
‫כדי לקחת אותה ולעטוף אותה בשבילך.‬
‫נחמד מצדו. איזו מין הפתעה?‬
‫אם אני אספר לך‬ ‫זו כבר לא תהיה הפתעה, נכון?‬
‫- כמוסת זמן -‬ ‫- לא לפתוח עד שנת 2030 -‬
‫מצאתי את אלו בחדר האמבטיה.‬ ‫-פשוט היתה לך תחושה?‬
‫אוי, טום. מה עשית?‬
‫הבהלת אותי למוות!‬ ‫-השתדלתי.‬
‫הרבה אנשים מחפשים אותך ברגעים אלו ממש.‬
‫אתה מתכנן להסגיר אותי?‬ ‫-אני אמור.‬
‫אם כך מזל שאנחנו חברים ותיקים, לא?‬ ‫-באמת מזל.‬
‫למה אתה פה, ניקו?‬
‫יש לי הוכחה לכך שאמי צדקה לאורך כל הדרך.‬
‫תודה לך.‬
‫דני לא הרג את סוזנה ולא אף אחת אחרת.‬
‫וואו, זה... זה מדהים.‬
‫אילו ראיות יש לך?‬ ‫-סיפור ארוך,‬
‫אבל הוא גרם לי לחשוב...‬
‫אם דני חף מפשע,‬
‫איך הדנ"א שלו הגיע לחפצים האישיים‬ ‫של הקורבן שהיו נעולים בתוך הכספת?‬
‫יש הרבה אפשרויות. על מה חשבת בדיוק?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני כן יודע שהאסקל דבריי רצח את קרינה‬ ‫מרקוביץ' ואת ג'ניס קים, זה כן.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אני גם יודע שמי שהרג את האסקל‬ ‫יום לפני שהוא עמד לספר הכול לדוד ניקו‬
‫ידע בדיוק איפה הוא עתיד להיות ומתי.‬
‫זה מעורר תהיות, לא?‬
‫שוטר מושחת בספניש הרבור,‬ ‫שוטר מושחת בסן פרנסיסקו.‬
‫מי עבד בשתי היחידות?‬ ‫מי תמיד היה במקום הנכון בזמן הנכון?‬
‫אתה צוחק, נכון?‬
‫בלילה שבו האסקל נהרג, אתה ירית במתנקש.‬
‫ופספסת.‬ ‫-כן, נכון, פספסתי. אז מה?‬
‫בחייך, חבוב. אתה אף פעם לא מפספס.‬
‫אתה היית הצלף הטוב ביותר בכל היחידה.‬
‫היית חייב לפצות איכשהו על הכישלונות‬ ‫המפוארים שלך בכל שאר התחומים.‬
‫תראה, ניקו...‬ ‫-ויש גם את עניין פרימונט גרוב.‬
‫אמרתי לך שאני בדרך לשם ו... הפתעה!‬ ‫אני נתקל במארב.‬
‫בחייך, ניקו. אתה מכיר אותי.‬ ‫-כן, מספיק טוב כדי לדעת שאתה מזבל.‬
‫זה התיק שלך.‬ ‫-אני לא הייתי מאשים מישהו בלי הוכחות.‬
‫היי, מדבר הבלש קפנר, אני מתקשר‬ ‫לגבי כפפה מגואלת בדם שלא כללתי בראיות.‬
‫כן.‬
‫אני מצטער, טעות שלי.‬ ‫נראה שזו היתה מעבדה אחרת.‬
‫אנחנו חברים מאז גיל שמונה, בנאדם.‬ ‫ראית את אחי גדל.‬
‫כמה שילמו לך כדי לשלוח אותו‬ ‫לאגף הנידונים למוות?‬
‫אפס.‬ ‫-בחייך.‬
‫הם ידעו עליי דברים.‬ ‫-כמו מה?‬
‫דברים שעשיתי.‬
‫מזומן שלקחתי לכיס באיזו פריצה,‬ ‫מידע מודלף לגבי פשיטה.‬
‫ככה הם גרמו לי לעשות דברים רציניים,‬
‫ע"י איומים לדווח על הדברים הקטנים.‬ ‫-אילו מין דברים?‬
‫השתלת דנ"א של אחי על הראיות?‬
‫דברים כאלו?‬ ‫-חשבתי שהוא הרג את סוזנה!‬
‫אמרת שהוא עשה את זה ואני האמנתי לך,‬ ‫אז להוסיף את שתי האחרות...‬
‫תקשיב לי רגע. מי האיש?‬
‫מי איים עליך?‬
‫אני לא...‬
‫אני נשבע לך שאני לא יודע!‬
‫הם לא מספרים לי כלום, בסדר?‬ ‫קיבלתי שיחות טלפון וזהו.‬
‫אני שלהם, ניקו. הם שולטים בי.‬
‫בכל פעם שאני עושה עוד משהו,‬ ‫הם שולטים בי יותר.‬
‫אני מצטער, ניקו.‬
‫מי הבחור עם הקעקוע?‬ ‫מי הרג את סוזנה? מי?‬
‫היי.‬
‫באמת הידרדרנו לכאן?‬ ‫-אין לך מושג עד כמה הסיפור הזה רציני.‬
‫לאט לך, חבר.‬
‫אני לא מסוגל יותר.‬
‫- שיחה נכנסת מלורה -‬
‫היי.‬ ‫-איפה את?‬
‫קיבלתי את מתנת יום השנה שלך...‬ ‫מוקדם מהמתוכנן.‬
‫לא היית צריך.‬ ‫-אני יכול להסביר הכול.‬
‫אם מישהו יפרסם‬ ‫את הסיפור על התובע המחוזי‬
‫שגונב ראיות מהמשטרה,‬ ‫צפויה לך חגיגה רצינית של הסברים.‬
‫אולי תוכל לספק אותם‬ ‫מהתא שבו דני ג'קסון יושב.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-שלושה דברים.‬
‫תוריד ממני את השוטרים.‬ ‫-קיבלת.‬
‫תפגוש אותי במקום ציבורי בעוד שעה.‬ ‫-בסדר,‬
‫בטברנת סנסום. מה הדבר השלישי?‬
‫ספר לי הכול.‬
‫טוב, איפה הטלפון שלך?‬
‫לא זה. מכשיר קטן יותר.‬
‫מכשיר סודי.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תשמע מה אני חושב.‬
‫האסקל דבריי נהרג ביום שישי,‬ ‫בדיוק לפני חצות, נכון?‬
‫אתה גילית שהוא עומד לחזור לתחנה‬ ‫בערך 25 דקות לפני זה.‬
‫הנה השיחה, בשעה 23:39.‬
‫בול בזמן.‬
‫היית אח בשבילי, בנאדם.‬
‫כשלא יכולתי לסבול אפילו שנייה אחת נוספת‬ ‫בבית שלי, הלכתי לבית שלך.‬
‫אמא שלך נהגה להכין לי כריכים‬ ‫עם חמאת בוטנים ובננה.‬
‫כן?‬
‫היי, זה אני.‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫אני צריך להיפגש איתך.‬
‫יש לי משהו לומר‬ ‫אבל אני לא יכול לומר אותו בטלפון.‬
‫כן, בטח. מה אתה רוצה?‬
‫אני צריך להיפגש‬ ‫עם האדם שירה בהאסקל דבריי,‬
‫האיש שכיסח את החבר שלי, ניקו, על הגג.‬
‫סליחה?‬
‫ניפגש במגרש גרוטאות בדיילי סיטי בעוד שעה‬ ‫או שאפתח את הפה.‬
‫אף פעם לא תפסתי אותך‬ ‫בתור אדם עם משאלת מוות.‬
‫אני מת מזה עשר דקות, למעשה.‬ ‫תפגיש בינינו או שאני פותח את הפה.‬
‫אחרי שנפגוש את אבא,‬ ‫כולנו נחזור הביתה ביחד?‬
‫נראה איך הכול מתקדם, בסדר?‬
‫מלאכית קטנה?‬ ‫-כן, אמא?‬
‫שום דבר לא יקרה לך‬ ‫אבל רק כדי להיות הכי זהירות שאפשר,‬
‫אם נתפצל במקרה ואת תראי מישהו‬ ‫עם קעקוע כזה, פשוט תברחי, טוב?‬
‫אני אתקשר למשטרה.‬ ‫-לא.‬
‫אל תתקשרי למשטרה.‬
‫כרגע אנחנו לא יכולות לבטוח בשוטרים.‬
‫תברחי ותצעקי לעזרה, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫מבטיחה?‬ ‫-אני מבטיחה.‬
‫טוב. תנסי ללכת לשירותים‬ ‫לפני שאנחנו יוצאות.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫בטח ככה סוזנה הרגישה‬
‫כשכרכו לה מסביב לצוואר‬ ‫משהו שהיא לא הצליחה לתלוש.‬
‫איך היה לצפות בה גוססת?‬
‫אתה אוהב להרוג נשים? מה?‬
‫ומה עם ילדות קטנות,‬ ‫גם אותן אתה אוהב להרוג?‬
‫מי עומד מאחורי כל זה? מי?‬
‫אבא'לה!‬ ‫-שלום!‬
‫התגעגעתי אליך נורא!‬ ‫-גם אני התגעגעתי אלייך, מתוקית.‬
‫בואי שבי לידי.‬
‫תקראו לי כשתהיו מוכנים.‬
‫אז מה את רוצה?‬
‫שתתחיל לדבר.‬
‫לפני שבועיים...‬
‫הזמר שהבת שלנו אוהבת‬
‫הגיע אליי עם ראיות‬ ‫שהוא שמר לעצמו במשך העשור האחרון,‬
‫צעיף מגואל בדם‬
‫שלדבריו אמור היה להוכיח‬ ‫מי באמת רצח את סוזנה ספנסר.‬
‫למה הוא חיכה זמן רב כ"כ?‬
‫מישהו איים עליו והפחיד אותו,‬
‫אבל כשהוא שמע‬ ‫שהמושל מחיל את עונש המוות‬
‫הוא לא יכול היה לחיות עם עצמו.‬
‫מי עשה את זה? מי ה...‬
‫רוצח האמיתי?‬
‫הוא נלחץ ולא הסכים לספר לי.‬
‫הוא התקשר אליי שוב‬ ‫ואמר שיפגוש אותי ויספר לי הכול.‬
‫אבל מישהו טיפל בו‬ ‫לפני שהיתה לו הזדמנות לדבר.‬
‫כן,‬
‫והבת שלנו שטפה את הצעיף‬
‫לפני שבדקתי את הדנ"א.‬
‫למה אתה מדבר בספרדית?‬ ‫-אנחנו מדברים על דברים אישיים.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫כשמצאת את התכשיטים בדירתו של דבריי,‬
‫הבנתי שהאסקל הרג את ג'ניס ואת קרינה.‬
‫אני צריך שתתני לי את התכשיטים כדי שאוכל‬ ‫לטהר את שמו של האדם שנענש על כך.‬
‫אבל למה...‬
‫גנבת אותם?‬
‫חששתי שהמשטרה מעורבת בטיוח.‬
‫שנינו באותו הצד, מנסים לתקן עוול בן עשור.‬
‫אז במשך כל הזמן הזה‬ ‫אתה ניסית לעזור לדני ג'קסון?‬
‫כן.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫אז את מבינה למה אני זקוק לתכשיטים.‬
‫לא, התכוונתי שזה לא ייאמן‬
‫כמו הסיפור על הזמר שהגיע למשרד שלך‬
‫וסיפר לך חלק מהסיפור ולא את כולו.‬
‫טום, בשלב הזה,‬
‫אתה יודע איך אני יודעת שאתה...‬
‫משקר?‬
‫איך?‬ ‫-כי השפתיים שלך זזות.‬
‫תני לי את התיק, בבקשה ממך,‬
‫או שאצטרך לעשות משהו‬ ‫שאני לא רוצה לעשות.‬
‫.תן לי את הבת שלי‬
‫היא לא בטוחה איתך.‬
‫היא בטוחה אך ורק איתי!‬
‫טוב, כדאי מאוד שמישהו יסביר לי מה קורה.‬
‫הכול בסדר, חמודה. אז זהו זה?‬ ‫את לא מוכנה להקשיב לקול ההיגיון?‬
‫תן לי את הבת שלי‬
‫ואז נוכל לדבר.‬
‫בואי, מתוקה. שבי ליד אמא, בבקשה.‬
‫אני מצטער, לורה.‬
‫מי זה?‬
‫אנחנו הולכים הביתה, סרינה.‬ ‫-עם אמא?‬
‫לא כרגע, מתוקה.‬
‫אמא היתה נתונה בלחץ רב בזמן האחרון.‬
‫היא צריכה לנוח במקום בטוח לכמה ימים.‬
‫איזה מין מקום?‬ ‫-מה עשית?‬
‫סרינה, אני יודע שזה קשה, אבל אמא‬ ‫צריכה ללכת לבית החולים לכמה ימים.‬
‫אמאל'ה, את חולה?‬
‫לא, אני בסדר גמור, מתוקה!‬ ‫-לנעול אנשים בבונקרים?‬
‫לגרור את סרינה‬ ‫ברחבי המדינה באמצע הלילה?‬
‫מתוקה, אנחנו הולכות. מה?!‬ ‫-אל תפגעו באמא שלי!‬
‫הכול בסדר, מתוקה. הוא רופא.‬
‫גברת פרייס, את בהשגחה פסיכיאטרית.‬
‫אין לכם שום זכות.‬ ‫-יש לנו צו בית משפט.‬
‫מול עיניה של סרינה?‬ ‫-אמא שלך תהיה בסדר, אני מבטיח.‬
‫היא זקוקה למנוחה ושיטפלו בה כמו שצריך.‬
‫זה רק ל-72 שעות.‬ ‫-היא תמות עד אז.‬
‫על מה את מדברת? מי תמות?‬
‫אף אחת, מתוקה שלי. אף אחת לא תמות.‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-גברת פרייס.‬
‫אתם לא לוקחים אותי מכאן.‬ ‫-יש לה נשק!‬
‫המצב חמור מכפי שחשבתי. סרינה, בואי.‬
‫תקשיב לי, אל תיקח אותה לאולפנים מחר!‬ ‫-למה שאקח אותה לשם?‬
‫אמא, למה יש לך אקדח?‬ ‫-כדי להגן עלייך, מתוקה.‬
‫תקשיבי לי, אל תלכי לעבודה של אמא מחר,‬
‫את מבינה?‬
‫ואם תראי גבר עם קעקוע על פרק כף היד,‬ ‫תבטיחי לי שתברחי.‬
‫תבטיחי לי! תבטיחי!‬ ‫-אני מבטיחה! אמאל'ה!‬
‫אמא בסדר, טוב? אל תדאגי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אמאל'ה!‬
‫"אילו רק סוזנה היתה בטוחה‬ ‫ביום שבו היא מתה".‬
‫בטוחה ביום שבו היא מתה.‬
‫בטוחה ביום שבו היא מתה... בטוחה...‬
‫בטוחה (גם: כספת)...‬ ‫בטוחה ביום שבו היא מתה.‬
‫היום שבו היא מתה. 7-0-4-7.‬
‫- לורה -‬
‫- שיחה נכנסת מניקו -‬
‫תרגום כתוביות: יעל בלום‬